‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫התכשיטים והסיכות שלך.‬
‫ההקלטה מתחילה ב-21:11.‬
‫נוכחים פקד אגן וסמ"ר מאטיף.‬
‫גב' סולאל, את עצורה על ניסיון רצח.‬
‫טלפון.‬
‫סיכת לגיון הכבוד.‬
‫מה קרה?‬
‫פחדת שהעובדים ישבתו?‬
‫שאתר הבנייה ייסגר?‬
‫תגלי ש-24 שעות הן זמן ארוך.‬
‫הוא יודע לבלף.‬ ‫-זה לא בלוף.‬
‫פעם הוא חיכה ‬‫מעל ‬‫16 שעות‬‫ ‬‫עד ש‬‫נחקר‬‫ ‬‫דיבר‬‫.‬ ‫הבוס הקודם שלנו אהב את זה.‬
‫טוב, היא קשוחה.‬
‫היומרנות שלה מעצבנת מאוד.‬
‫הוא הכין אותך?‬
‫זה חדש.‬
‫עורכי הדין מאמנים את הבוסים הגדולים‬‫ במעצר.‬
‫אני סקרן. מה הוא לימד אותך?‬
‫לנשום בצורה רגועה?‬
‫להסתכל לחוקר שלך בעיניים?‬
‫ולימדת את עצמך‬‫ ‬‫לדחוף פועל לא צייתן‬‫ ל‬‫תהום?‬
‫אתה חייב לדבר בטון כזה?‬ ‫-עורך דין.‬
‫אתה לא יכול לדבר אליי כך.‬
‫לעזאזל. הוא טוב.‬
‫בעדויות הראשונות נאמר שהקורבן התנגד לך.‬‫ ‬ ‫הוא הרגיז אותך עד כדי כך?‬
‫מה עם ח‬‫זק‬‫ת החפות?‬
‫אני מעדיף להתמקד באמת. תודה.‬
‫בואו נהיה רציניים לרגע.‬
‫כן, הייתי באתר העבודה,‬
‫במשרד הנייד שם, מאה מטרים מזירת התאונה.‬
‫יש לך עדים?‬
‫ה‬‫קולגות שלך מצאו אותי‬‫ שם ‬‫וביקשו שאבוא ‬‫הנה‬‫.‬
‫ולא היה שם שום אדם אחר.‬
‫נכון, עבדתי על תכנון לוחות הזמנים.‬
‫למה לא היית במשרד הנוח שלך‬‫ ‬‫ברובע השמיני?‬
‫כי אני נמצאת בשטח.‬
‫ואתר מהסוג הזה דורש נוכחות במקום.‬
‫דמיין‬‫ ‬‫כמה גדול‬‫ אתר בנייה‬‫ ‬‫של מגדל משרדים.‬
‫אנחנו שופכים בטון לגובה של מאה מטרים‬
‫בל‬‫י‬‫בו של הלה-דפנס.‬
‫חשוב על הרעש, על האנשים, על האבק.‬
‫גם בלילה?‬
‫עלות הפרויקט היא מאות מיליוני אירו.‬
‫ואנחנו כבר בפיגור של תשעה שבועות.‬
‫אז אני עובדת שעות נוספות,‬‫ ‬‫וא‬‫ני לא ‬‫היחידה.‬
‫ודאי מצאתם‬‫ ‬‫מאות טלפונים ניידים באזור, ‬‫לא‬‫?‬ ‫-‬‫בגלל הגובה, יש רק אנטנה סלולרית אחת.‬
‫בזמן שהוא נפל, היו שם 19 איש.‬
‫כולם סיפקו לנו אליבי.‬
‫מבין כולם, את היחידה שהייתה לבד.‬
‫אז השאלה הראשונה שלי פשוטה:‬
‫האם דחפת את וואליד בנאוד?‬
‫הרמיזות שלך מגוחכות.‬
‫לו חיסלתי ‬‫את ‬‫כל מי ש‬‫ביקר אותי‬‫,‬
‫לא היו נשארים הרבה אנשים בענף הבנייה.‬ ‫-‬‫רוצה לדבר על מקרים אחרים?‬
‫אין לך מושג עם מה ה‬‫תמודדתי‬
‫כדי להגיע לאן שהגעתי בתחום הגברי הזה.‬
‫גברים כמוך תמיד זלזלו בי‬‫ ‬‫מפני שאני אישה.‬
‫האמת היא‬
‫שעימותים לא מפחידים אותי.‬
‫מעולם לא השתמש‬‫תי‬‫ בכוח פיזי‬‫ כדי לקבל כבוד.‬
‫לפעמים אלימות היא מוצא אחרון,‬
‫והתגובה שלך יכולה להפתיע גם אותך.‬
‫לכן אני תמיד חוזר לעובדות.‬
‫אז בוא נדבר על העובדות.‬
‫חוץ מההשערות חסרות הבסיס שלך,‬
‫טלפון לכאורה‬‫ ‬‫וההצגה המיזוגנית הזועמת שלך,‬
‫יש לך ראיות?‬
‫אני רק מנסה להבין.‬
‫הניסיון שלך לתמרן אותי נלעג.‬
‫האמת היא שאין לך שום דבר.‬
‫אני אוהב שאוליביה‬‫ משלה אותם‬‫ שהשיגו נקודה.‬
‫אין סיכוי שהיא תודה.‬
‫בוסים הם תמיד כאלה.‬
‫קשה להם להודות בטעויות שלהם...‬
‫על אף שזאת הרגשה טובה.‬
‫אתה מרגיש הקלה.‬
‫רק אם אתה אשם.‬
‫ובפעם האחרונה,‬
‫לא הלשנתי‬‫ ‬‫על חופשת המחלה של לטיסיה, בסדר?‬
‫אתה יכול לספר לי מה שלומו?‬
‫במקרה דווקא יש לנו ראיה.‬
‫באתר הבנייה, הקולגות שלנו שמו לב‬
‫שבמקום שממנו נפל הקורבן,‬
‫מעקה הבטיחות הוסר.‬
‫אתה באמת חושב שמישהו דחף אותו?‬
‫הסרת המעקה מצביעה על מחשבה תחילה.‬
‫שוב, לא היה לי שום קשר לזה.‬
‫הייתי רוצה להאמין לך.‬
‫הבעיה היחידה היא שהקולגות שלנו‬‫ ‬‫מצאו את זה ‬ ‫על הקרקע.‬
‫- סיכה -‬
‫לא נראה לך מוזר שאחת הסיכות שלי נמצאה‬
‫בדיוק במקום שהוא נפל?‬
‫אני חושב שזה מלמד משהו.‬
‫מספיק כבר.‬
‫ברור שמישהו ניסה להפליל אותי‬
‫ולוודא שאני אצטרך לתת לכם הסברים.‬
‫יש לך אויבים, גב' סולאל?‬
‫הצלחה יכולה לעורר עוינות מסוימת,‬
‫במיוחד כשאת אישה.‬
‫אם הופכים אותי לשעיר לעזאזל,‬
‫מישהו אחר יתפוס את מקומי.‬
‫ורבים משתוקקים לעשות את זה.‬
‫עולה בדעתך מישהו מסוים?‬
‫המתחרים שלנו.‬
‫או מנהל העבודה הקודם שלי,‬
‫מהנדס מבריק, אבל שוביניסט.‬
‫הקודם?‬
‫כן, נאלצתי לפטר אותו די מהר.‬
‫הוא יצר סביבת עבודה לא נעימה.‬ ‫-‬‫את לא אוהבת שמערערים על סמכותך.‬
‫גם אתה לא, כך נראה.‬
‫לפי מה שקראתי,‬
‫יצא לך שם כשתלטנית מאוד.‬
‫כך אומר‬‫ מי‬‫ שלא יכול‬‫ ‬‫לקבל הוראות מאישה.‬
‫מישהו נכנס,‬
‫דחף אחד מאנשיי‬
‫ודאג לכך שיאשימו אותי בזה.‬
‫יש לך דמיון מפותח.‬
‫אבל הקולגות שלי בדקו את סרטי האבטחה‬
‫ואישרו שאיש לא נכנס לשטח.‬
‫אז אני לא יודעת.‬
‫ביקרתי באתר הבנייה הבוקר‬
‫כדי לדרבן את הצוות לעבוד מהר יותר.‬
‫בטח אז איבדתי את הסיכה שלי.‬
‫מה שלומו?‬
‫למה את ממשיכה להתעקש?‬
‫אתה מופתע שאני ‬‫מתעניינת ב‬‫שלום אחד ‬‫מעובדיי?‬
‫במה היא משחקת?‬
‫היא רוצה שנאמין שאכפת לה מהעובדים שלה.‬
‫לא, היא שואלת עליו‬‫ ‬‫כי היא פוחדת שהוא ידבר.‬
‫היא תספר לנו את גרסתה‬‫ ‬‫כשהיא תדע שהוא מת.‬
‫אולי.‬
‫אבל איך א‬‫דע ‬‫שאת לא בודקת ‬‫אם הוא עלול לדבר?‬
‫הבנתי.‬
‫אתם יכולים לעדכן אותי במצבו הבריאותי?‬
‫תודה.‬
‫להתראות.‬
‫הקורבן נכנס לחדר ניתוח לפני שעתיים.‬
‫הם הצליחו לעצור את הדימום.‬
‫יש תקווה,‬‫ ‬‫אבל הוא עוד לא יצא מכלל סכנה.‬
‫רגע. אנחנו נענים לבקשה שלה?‬
‫לא נספר לה עדיין.‬‫ ‬‫אני רוצה לשמוע את גרסתה.‬
‫או שאת יכולה לספר לה שהוא יצא מזה.‬
‫כדי שהיא תחשוב שהוא יכול לדבר‬
‫ולא תמכור לנו שקרים?‬
‫זה חכם.‬
‫או שנאמר לה שהוא מת.‬
‫אולי אז היא תיזהר פחות‬
‫ויהיה קל יותר לתפוס אותה בשקר.‬
‫אבל זה יכול להיות מסוכן לחקירה שלנו.‬
‫זה תלוי בך.‬
‫אני לא אסתכן.‬
‫נשתמש במידע כדי להתמקח איתה,‬
‫אבל זה קלף המיקוח היחיד שלנו פה.‬
‫קדימה.‬
‫למה אנחנו מחכים?‬
‫לא אומר אף מילה עד שתאמרו לי מה שלומו.‬
‫אני אשאל,‬
‫אבל אני צריך‬‫ ‬‫שתאמרי לי למה את כ‬‫ה‬‫ מודאגת.‬
‫שמעת פעם על אמפתיה?‬
‫למרות ההתפרצויות שלו, חיבבתי אותו.‬
‫כולם מדברים נגדי לפעמים, אבל הוא...‬
‫קשה לי ל‬‫תאר‬‫ ש‬‫חבר‬‫ צוות שלו‬‫ ‬‫ירצה להרוג אותו.‬
‫כלומר?‬
‫הוא...‬
‫אדם אמין ושמח.‬
‫כל חבריו הברזלנים אוהבים אותו.‬
‫ברזלנים?‬
‫אלה שמרכיבים את השלדים ומסגרות המתכת‬ ‫שלתוכן שופכים את הבטון,‬
‫את הבטון המזוין.‬‫ ‬‫וואליד בנאוד ק‬‫ודם לאחרונה‬ ‫וקיבל את ‬‫תפקיד מנהל העבודה.‬
‫היא מכירה אותו.‬
‫אז את מכירה אותו?‬
‫לא באמת.‬
‫אבל בעצמך אמרת שהוא הגן עליי בפומבי.‬
‫זה משהו שקשה לשכוח.‬
‫אבל את יודעת‬‫ ‬‫מה חבריו לעבודה חושבים עליו.‬
‫ביררת אודותיו‬‫ כדי לנסות,‬‫ ‬‫א‬‫ולי‬‫,‬
‫לגלות כמה בעיות הוא יכול לעשות?‬
‫לא דחפתי אותו!‬
‫היא נוגעת בפה שלה.‬
‫היא מסתירה משהו.‬
‫זה כתב בספרי הלימוד שלך?‬
‫הם מלמדים אותך איך לשכנע אותה‬‫ ‬‫שהיא עלולה ‬ ‫לשלם על זה?‬
‫אם את לא עשית את זה, מי עשה?‬
‫את מתארת אדם שהסתדר עם כולם חוץ ממך.‬
‫באופן כללי, כן,‬
‫אבל לפעמים יש מתיחות בין הצוותים.‬
‫אנשי הבטון תמיד מאשימים‬‫ ‬‫את הברזלנים ‬ ‫בעיכובים.‬
‫כשהמסגרות לא מוכנות?‬
‫כן, או התבניות.‬
‫זה צוות אחר?‬ ‫-כן, הטפסנים.‬
‫הם בונים את התבניות לבטון.‬
‫לפעמים יש מתיחות בין הצוותים.‬
‫אבל להרוג מישהו?‬
‫קשה להאמין.‬
‫כן, אני מסכים.‬
‫אני עדיין חושב שאת דחפת אותו.‬
‫אפשר לחזור לעובדות, בבקשה?‬
‫תזכרי, את לא חייבת לדבר.‬
‫אדרבא,‬
‫אני אדבר.‬
‫מר אגן,‬
‫עברת את הגבול.‬‫ ‬‫התאונה הזאת הייתה איומה.‬
‫לך ולאנשיך אין מושג כמה קשרים יש לי.‬
‫אני יכולה לדאוג שיעבירו אותך בצ'יק.‬
‫היחס הבוטה שלך יקל עליי.‬
‫היא מאיימת עליו?‬
‫נשמור על קור רוח.‬‫ לא‬‫ ‬‫נ‬‫יגרר לפרובוקציה.‬
‫הם לא צילמו שום תמונות כשהאמבולנס הגיע?‬
‫כן, הם צילמו.‬
‫הנה הן.‬
‫חברם לעבודה גוסס שם,‬
‫והם מצלמים תמונות בטלפון שלהם.‬
‫הקסם של הקידמה.‬
‫יש משהו חדש?‬
‫לטיסיה, די.‬
‫אל תדאגי. הרופא נתן לי אישור.‬
‫מותר לי להיות כאן,‬‫ ‬‫אז לא אקלקל שום דבר.‬
‫אמרתי לא.‬
‫אם היא מכירה אותו,‬‫ ‬‫זה יהיה הלם גדול מדי.‬ ‫-אסור לה‬‫ ל‬‫חמוק ‬‫מזה בלי עונש.‬
‫אם היא תדבר על הקורבן,‬‫ נגלה‬‫ מה היא מסתירה.‬
‫לטיסיה, לאן את הולכת?‬
‫רוצה עדכון?‬
‫טוב, בבקשה. אבל זה לא מראה נעים.‬
‫פקד, שלוט בצוות שלך‬‫.‬
‫אז? את לא רוצה לראות את זה?‬
‫כואב לראות את התוצאות של המעשים שלך?‬
‫לטיסיה, החוצה.‬
‫היא לא יכולה לאיים עלינו.‬ ‫-‬‫עכשיו.‬
‫בואו נעשה הפסקה.‬
‫החקירה נעצרה ב-21:31.‬
‫- השהייה -‬
‫היא מזועזעת. היא תישבר.‬ ‫-הוא צודק.‬
‫נמשיך ללחוץ עליה.‬ ‫-ראית שהעימות לא משפיע עליה.‬
‫את רוצה שאהיה עדין איתה?‬ ‫-לא.‬
‫אני רוצה לנסות משהו אחר.‬
‫בוא נוריד קצת את הלחץ, טוב?‬
‫זה לא רעיון טוב.‬
‫עשינו מאות חקירות כאלה.‬
‫אתה תחזור פנימה, תתנצל, תיתן לה קפה‬
‫ותספר לה מה אמרו בבית החולים.‬
‫תרכוש את אמונה ‬
‫ואז תשאל על יחסיה עם הקורבן.‬
‫את יודעת שזה לא משחק, נכון?‬
‫א‬‫וליביה... ‬‫תתמקד ביחסים ביניהם‬
‫ו‬‫תן‬‫ לה לדבר.‬
‫היא לא ת‬‫שתה‬‫ כוס תה‬‫ ותודה ‬‫שהיא הרגה אותו.‬
‫תשכחי מזה!‬ ‫-נדמה לי שאני הממונה כאן.‬
‫אתה לא צריך לחבב אותי, רק לציית לי.‬
‫זה מגוחך.‬
‫ז'ראר, לך להביא לה קפה ותעשה מה שאמרתי.‬
‫מרגישה יותר טוב?‬ ‫-תפסיק להתנהג כאילו אכפת לך!‬
‫טוב, בהחלט לא נראה שכן.‬
‫נפתח דף חדש.‬
‫כשתהיי מוכנה, גבירתי.‬
‫אני מתכוון להגיש תלונה.‬
‫כולנו ניקח נשימה עמוקה.‬
‫מוטב לכולם שנשכח את האיומים שהשמעת.‬
‫וואליד בנאוד נכנס לניתוח לפני שעתיים‬
‫בבית החולים בישה.‬
‫הם הצליחו לעצור את הדימום.‬
‫הוא יצא מזה?‬ ‫-לא ברור.‬
‫מצבו עדיין לא התייצב.‬
‫החקירה מתחדשת‬
‫ב-21:40.‬
‫גבירתי,‬
‫את בוודאי מבינה למה יש לנו ספקות.‬
‫את מתעקשת לדעת אם הוא יצא מזה,‬
‫ובמקביל את ‬‫ט‬‫ו‬‫ענ‬‫ת‬‫ ‬‫שא‬‫ין‬‫ ‬‫ביניכם‬‫ ‬‫היכרות‬‫ אישית.‬
‫- פי.טי.אר בנייה‬ ‫בנאוד, וואליד -‬
‫לא דחפתי את וואליד.‬
‫וואליד? היא קוראת לו וואליד עכשיו.‬
‫שאלתי עליו כי...‬
‫הוא יקר לי מאוד.‬
‫אפילו יותר מזה.‬
‫אוקיי. אנחנו מתקדמים.‬
‫אוליביה, אתה רוצה לחזור לשם?‬
‫סליחה, אני רוצה לדבר עם הלקוחה שלי רגע.‬
‫לא, אל תרשה לו.‬
‫את צריכה לספר לנו קצת יותר‬‫ ‬‫על הקשר של‬‫כם.‬
‫את אוהבת אותו, אבל מה איתו?‬
‫הוא אוהב אותך?‬
‫כלומר, יש ביניכם מערכת יחסים?‬
‫לצורך להקלטה,‬
‫פקד אוליביה אגן נכנס שוב לחדר.‬
‫אז הייתם במערכת יחסים?‬
‫כן.‬
‫למה לא סיפרת לנו לפני כן?‬
‫הבטחנו שלא נספר לאיש.‬
‫רצינו להיות בעולם קטן משלנו.‬
‫ועם חבריו לעבודה,‬
‫זה יהיה מביך. כיבדתי את זה.‬
‫כמה זמן?‬
‫שמונה חודשים.‬
‫סליחה, אבל...‬
‫אילו מין יחסים אלה היו?‬
‫נפגשנו פעמיים או שלוש בשבוע.‬
‫וכן, שכבנו יחד, אם זאת השאלה.‬
‫אלה יחסים של שליטה?‬
‫הוא נער השעשועים שלך?‬
‫ממש לא.‬‫ ‬‫אתה מבין, לא רצינו שזה ייוודע.‬
‫אבל לא ת‬‫וכלי ‬‫להכחיש‬‫ ‬‫שיש ביניכם יחסי מרות.‬
‫- היא מדברת בזמן עבר -‬
‫סליחה, זה כנראה בגלל היעדר הדמיון שלי,‬
‫אבל קשה לי...‬
‫קשה לך לדמיין אותנו יחד?‬
‫נפגשנו לראשונה במשרד באתר הבנייה.‬
‫הוא חיפש את מחלקת החשבונות.‬‫ ככל הנראה,‬ ‫שילמו לו יותר מדי.‬
‫כיוונתי אותו למשרד הנכון,‬
‫אבל וואליד לא עזב מיד.‬
‫הוא שאל אותי מי אני.‬
‫פרויקט הבניין שלנו הגיע לקומה השמינית.‬
‫היינו שם בכל יום במשך חמישה חודשים.‬
‫ביקרתי באתר הבנייה עשרות פעמים,‬
‫צעקתי על הפועלים.‬
‫אפילו ארגנתי כמה מפגשים.‬
‫שמי הופיע על הסרבלים שלו.‬
‫בכל זאת,‬
‫הוא לא ידע מי אני.‬
‫מאחר שלא עניתי מיד,‬
‫הוא שאל אם גם אני הלכתי לאיבוד.‬
‫כשנפגשנו,‬‫ ‬‫ה‬‫תכוונתי‬‫ לפטר כמה מעובדי התכנון‬
‫שלא עמדו בלוח הזמנים.‬
‫אבל אז...‬
‫בתוך כמה דקות,‬
‫הכעס שלי התפוגג.‬
‫נהניתי מהרגע‬
‫ורק אמרתי "קרולין".‬
‫הוא הציע לי סיגריה.‬
‫עלינו למרפסת הקטנה שהשקיפה על האתר.‬
‫הוא אמר כמה הוא גאה‬‫...‬
‫ל‬‫השתתף ב‬‫פרויקט המטורף הזה.‬
‫שכחתי כמה יפה היה אתר הבנייה.‬
‫הוא שאל אותי מתי אני מסיימת לעבוד,‬
‫ואני פרצתי בצחוק.‬
‫הייתי בטוחה שהעלבתי אותו,‬
‫אבל לא.‬
‫תמשיכי, בבקשה.‬
‫הוא חיכה לי בחזית, בקור.‬
‫כשיצאתי, כולם כבר הלכו.‬
‫לא חשבתי שהוא רציני.‬
‫מיד רציתי לספר לו מי אני.‬
‫הוא חייך.‬
‫בזמן שחיכה לי, הוא כבר הבין.‬
‫הוא איחל לי לילה טוב בנימוס‬
‫והתחיל לעזוב.‬
‫מעמדי הי‬‫וו‬‫ה בעיה,‬
‫כמו שהיה לכל השאר.‬
‫אבל אז אני החלטתי לעשות מעשה.‬
‫הזמנתי אותו לשתות איתי.‬
‫נפגשנו בחשאי,‬
‫בתדירות הולכת וגוברת.‬
‫בולשיט.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫הם שונים מדי.‬
‫היא משכנעת אותנו להאמין למעשייה שלה.‬
‫גם אני לא מאמין.‬‫ ‬‫היא‬‫ דיברה הרבה בזמן עבר.‬
‫את רואה?‬
‫היא מנסה לעבוד עלינו.‬
‫יכול להיות.‬
‫אבל ייתכן שהיא דחפה אותו למרות זאת.‬
‫חשת‬‫ נבגדת כשהוא ‬‫מחה על‬‫ תנאי העבודה הגרועים‬ ‫בפומבי?‬
‫זה לא קשור.‬
‫אנחנו מפגרים בתשעה שבועות,‬
‫עם קנסות יומיים ש‬‫הצטברו לכדי משכורת שנתית‬ ‫של ‬‫הצוות שלך‬‫, ‬‫כנראה.‬
‫תאר לך את הלחץ.‬ ‫-לא ענית לשאלה.‬
‫אני יודעת היטב‬‫ ‬‫מה אני ‬‫דורשת‬‫ מאנשי‬‫י‬‫ לעשות.‬
‫אבל אין לי ברירה.‬
‫אני לא יכולה לשנות את השיטה.‬
‫שא‬‫פטר את כולם וזהו?‬
‫למה המאהב שלך דיבר פתאום‬‫ ‬‫על תנאי העבודה?‬
‫הלכת רחוק מדי?‬ ‫-לדעתי, לאחר ש‬‫הוא התמנה למנהל ‬‫ה‬‫עבודה‬‫,‬
‫הוא רצה להוכיח את עצמו לצוות,‬
‫להראות שהוא מסוגל לבצע את התפקיד‬
‫ולהגן עליהם.‬
‫שאר הפועלים תמכו בו?‬
‫כמובן. וואליד כריזמטי‬
‫והבחורים שוכחים שאנחנו בסירה אחת.‬
‫אתה מנהל צוות.‬
‫אתה ודאי יודע כמה קל לרכוש אויבים.‬
‫אז האיומים לפתוח בסכסוך עבודה‬‫ ואף בשביתה,‬ ‫היו אמיתיים?‬
‫לא, זה היה כשאיימו לסגור אותנו.‬
‫מה עשית?‬
‫כינסתי את כל האנשים‬
‫והסברתי שהמשרות שלנו בסכנה.‬‫ ואסור שנקרוס‬ ‫או נתפלג, לפני שנסיים את הפרויקט הזה‬
‫ונ‬‫יתן‬‫ את כל מה שיש לנו.‬
‫כולנו תלויים זה בזה.‬
‫אם נשפוך בטון מהר יותר,‬‫ ‬‫נסיים קומה ‬‫ביומיים‬
‫אם כולנו נעבוד יחד, נצליח במשימה.‬
‫אמרתי את זה שוב הבוקר.‬
‫אז איבדתי את הסיכה שלי כנראה.‬
‫את בטוחה שלא ביקשת את הבלתי אפשרי?‬
‫בפעם האחרונה,‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬
‫בתחום הזה שהוא גברי בעיקרו,‬
‫אין לכם מושג כמה אנשים מצפים שאכשל,‬
‫כמה מנסים ‬‫להטיל ספק בלגיטימיות שלי,‬
‫ג‬‫ם בקרב אנשיי.‬
‫איומים, בגידה, סוג של פרנויה...‬
‫זה לא קצת קיצוני?‬
‫כן?‬
‫אני אומרת לך שאני אוהבת אותו,‬‫ ו‬‫אתה...‬
‫אתה עדיין חושב שדחפתי אותו.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו רק זקוקים לעזרתך כדי להבין.‬
‫רוב ניסיונות הרצח מתרחשים בתחום הפרטי.‬
‫הגבר שאני אוהבת מאושפז.‬
‫זה לא הרחיק לכת מספיק?‬
‫זה היה מבית החולים. הוא מת.‬
‫לעזאזל, היא הצליחה.‬
‫לא נשמע את הצד שלו.‬
‫האם המחלוקת הפומבית‬‫ סיימה את ‬‫הקשר ביניכם?‬
‫היו לנו מריבות, בהחלט.‬
‫אבל לא נפרדנו.‬
‫אני לא יודע אם את מבינה,‬
‫אבל דיברת על היחסים שלכם בזמן עבר.‬
‫שוב התחלת לדבר ‬‫על פשע על רקע רומנטי.‬
‫אולי זה מה שהיה.‬ ‫-אין לך שום דמיון.‬
‫להיפך. הפרנויה שלך מעניינת אותי.‬
‫את משוכנעת שרוצים לפגוע בך.‬
‫ואם זה נכון?‬
‫ואם וואליד התקרב אלייך כדי לתמרן אותך?‬
‫אולי חבריו לעבודה בחרו בו‬
‫כדי להפיל את הבוסית הקשוחה שלהם.‬
‫זה קשקוש.‬
‫דמייני את התרחיש הבא.‬
‫אולי הסתנוורת מהרצון העז שלך להתפתות.‬
‫האמנת בסיפור היפה הזה‬
‫שבו הוא לא ידע מה שמך.‬
‫מטבע הדברים, שאלת את עצמך‬
‫אם הגבר הצעיר והנאה הזה יכול להתאהב בך,‬
‫אבל המשכת להאמין בזה,‬
‫כי זה החמיא לך והצלחת לצאת מהתפקיד שלך.‬
‫ואז קלטת.‬
‫כשראית אותו רץ להילחם למען צדק חברתי,‬
‫הבנת שעבדו עלייך.‬
‫אז חיכית כמה ימים,‬
‫הסרת את מעקה הבטיחות‬
‫וביקשת ממנו לפגוש אותך‬
‫כדי להרוג אותו.‬
‫זהו זה. הוא תפס אותה.‬
‫עכשיו זה תלוי.‬
‫את יכולה לנצל את זכות השתיקה,‬
‫ואם אין לך מה להוסיף,‬
‫נגיש נגדך כתב אישום.‬
‫גבירתי?‬
‫היא לא אומרת שזאת האמת.‬
‫אוליביה, אפשר לדבר?‬
‫מה אתה מנסה להוכיח? התקדמת מהר מדי.‬
‫לא נתת לה זמן להגיב.‬
‫אין לנו מה עוד לעשות.‬
‫את פשוט לא מוכנה להודות שקלעתי למטרה.‬ ‫-‬‫לגבי היחסים שלהם,‬‫ כן,‬
‫אבל מי אמר שהיא דחפה אותו?‬
‫אולי היא לא ה‬‫אמינה ‬‫שוואליד יתמרן אותה.‬
‫היא רק קולטת שאולי התיאוריה שלך נכונה‬
‫ושהמאהב שלה לא אהב אותה.‬
‫במקרה כזה, היא נפגעה‬
‫וסביר שהיא דחפה אותו.‬ ‫-‬‫בדיוק.‬
‫בסדר, אני חוזר פנימה.‬
‫ייתכן שהיא השמיטה פרטים.‬
‫אם את רוצה להסביר,‬
‫זאת ההזדמנות האחרונה.‬
‫לא.‬
‫לא מה?‬
‫לא, זה לא מה שקרה.‬
‫אנחנו מקשיבים.‬
‫אני ‬‫מודה‬‫ שהרשמת אותי‬‫, אתה אינטואטיבי מאוד.‬
‫לא חשבתי על זה כך,‬
‫אבל אני מודה‬
‫יש אפשרות שוואליד התקרב אליי‬‫ וטמן לי פח.‬
‫עם זאת,‬
‫יש דבר אחד‬
‫שאני בטוחה בו:‬
‫היחסים בינינו היו אמיתיים לגמרי.‬
‫ת‬‫וכלי‬‫ להבין למה אנחנו‬‫ ‬‫לא מאמינים‬‫ לגרסתך.‬
‫אהבנו זה את זה, אני בטוחה.‬
‫כשהיינו יחד, איש מאיתנו לא גילם תפקיד.‬
‫אז בוא נניח שאתה צודק‬
‫בעניין ההיכרות בינינו.‬
‫אבל אתה טועה לגבי כל השאר.‬
‫אנחנו ‬‫מתארים לעצמנו ‬‫שהי‬‫ו לכם יחסים קשים.‬
‫לפחות כשדיברתם על אתר הבנייה.‬
‫לא דיברנו על זה.‬
‫הוא ניסה בהתחלה, אבל אז החלטנו למדר.‬
‫אחרת זה היה בלתי אפשרי.‬
‫סליחה על השאלה הנאיבית,‬
‫אבל איך הצלחתם למדר?‬
‫התפקידים שלנו היו שונים מדי,‬
‫לפעמים אפילו מנוגדים.‬
‫עבדנו באותו המקום א‬‫ו‬‫מנם,‬
‫אבל היחסים שלנו היו סוג של הפוגה.‬
‫נפגשנו בלילה,‬
‫בדרך כלל במלון, שלפעמים היה רחוק.‬
‫רק אז יכולתי להרגיש שהלחץ יורד.‬
‫היינו כמו שני נאהבים‬
‫שבאו מעולמות שונים,‬
‫הניחו את המזוודות ושמחו להיפגש שם‬
‫ולהיות יחד.‬
‫הוא מעולם לא דיבר על העבודה שלו,‬
‫על קצב העבודה, על העובדים שלו?‬
‫כולם מדברים על דברים כאלה.‬ ‫-‬‫מעולם לא.‬
‫עד שהוא הזכיר את זה בפומבי.‬
‫כמו שאמרתי, אני מבינה.‬
‫אבל הי‬‫ה עלינו‬‫ למהר.‬
‫גבירתי,‬‫ משפחתי היא ממעמד הפועלים,‬
‫אז אני יודע איך הדברים האלה פועלים.‬‫ אמרת,‬ ‫"היה עלינו למהר",‬
‫אבל אני שואל את עצמי‬
‫אם באמת יכולתם לעשות את זה.‬ ‫-‬‫מה זאת אומרת?‬
‫הם עבדו בקצב מהיר,‬
‫אז להאיץ דברים עוד יותר‬
‫פירושו להתפשר על הבטיחות.‬
‫לא, תמיד הקפדתי מאוד על בטיחות.‬
‫לעולם לא הייתי מקריבה את בטיחות אנשיי.‬
‫הנה, נמצאים פה...‬
‫כל המסמכים שמוכיחים‬‫ ‬‫שהם עמדו בכל התקנות.‬
‫התקנות קצת תיאורטיות, לא?‬
‫הכ‬‫ו‬‫ל מסודר על הנייר, אבל במציאות...‬
‫לחברה יש כמה אנשים‬‫ ‬‫שיאשרו ‬‫את יישום התקנות.‬ ‫הנה, המועדים שבהם הם עשו בדיקות‬
‫והדוח של כל מפקח.‬
‫אז יש לכם אנשים שהולכים ובודקים כל דבר?‬
‫זאת חובה.‬
‫הם מפעילים ‬‫כמה בקרים המוכיחים שביקרו במקום‬ ‫ובדקו.‬
‫אז אם אני מבין נכון,‬
‫שעה אחת לפני הנפילה,‬
‫מפקח היה שם וציין שהמעקה היה במקום.‬
‫המעקה הזה לא נעלם מעצמו.‬
‫את יכולה להסביר איך מסירים את המעקה?‬
‫יש שני עמודים שמוברגים לתוך לוח בטון.‬
‫ואת הלוחות תולים על קרסים.‬
‫רק רגע.‬
‫למה ‬‫האדם שדחף אותו טרח לפרק את העמודים,‬
‫כשהוא יכול היה רק להסיר את הלוחות?‬
‫במיוחד כשזה לוקח ‬‫זמן רב.‬
‫צריך לשחרר את ההברגה ולהוציא מלמטה.‬ ‫-‬‫יש סיבה טובה להוציא אותם?‬
‫רק כדי לקבל גישה‬‫ למסגרת גוש הבטון התחתון‬ ‫ולחבר אותו לקיר.‬
‫עבודה של ברזלן.‬
‫נו?‬
‫אבל הוא לא מסיר את העמודים האלה.‬
‫בלילה ההוא וואליד בנאוד‬‫ ‬‫עבד עד מאוחר,‬ ‫בשבילך...‬
‫כדי לעמוד בקצב המטורף שכפית עליהם.‬
‫אז צדקת, הוא אוהב אותך,‬
‫אבל הוא הסיר את המעקה.‬
‫הוא לא התקין חדש‬‫ ‬‫כי לא היה לו מספיק זמן.‬
‫רגע, אתה חוזר לתיאוריה‬‫ ‬‫שזאת הייתה תאונה?‬
‫לא, זאת לא הייתה תאונה.‬
‫זה היה אסון.‬
‫הקורבן הכיר את תקנות הבטיחות‬
‫כמו כל שאר העובדים.‬ ‫-‬‫אבל הן כבר לא התיישבו‬‫ ‬‫עם היעדים החדשים.‬
‫ניסית למדר.‬
‫בטיחות מצד אחד, קצב עבודה מצד שני.‬
‫האהבה שלכם מצד אחד,‬
‫והפועלים שלך מצד שני.‬
‫אבל ‬‫ה‬‫החלטות שלנו‬‫ משפיעות‬‫ על אנשים, גבירתי.‬
‫וכשאנחנו מגלים מה היא, זה כואב.‬
‫מנקודת מבט משפטית...‬
‫סיימנו כאן.‬
‫יש חדשות על מצבו?‬
‫צר לי.‬
‫אתם אומרים לי שזאת אשמתי שהוא מת‬
‫ושבזה סיימנו כאן.‬
‫לא, זה לא עניין חוקי.‬
‫את חופשיה ללכת, גברת סולאל.‬
‫אשר לאשמתך, זאת החלטה למצפונך.‬
‫בראבו.‬
‫בראבו, אוליביה.‬
‫עבודה טובה.‬
‫כן, התרשמתי מאוד.‬
‫כל הכבוד.‬ ‫-תודה.‬
‫לאן אודרה הלכה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫שום דבר מיוחד.‬
‫רגע, אתה חושב שהיא צריכה להיות כאן?‬
‫ברור שלא.‬
‫אעשה מה שאמרנו‬
‫ואדבר עם ההנהלה‬
‫בעניין ‬‫פליטת הפה שלה עם עורכת הדין.‬
‫כמובן. שנלך?‬
‫לטיסיה, מילה, בבקשה.‬
‫נתראה למטה?‬ ‫-כן.‬
‫מה?‬
‫את רוצה להשעות אותי?‬
‫יש לי ברירה?‬
‫לא הייתי נכשלת‬‫ לו‬‫ ‬‫הגנת‬‫ על האנשים שלך.‬
‫לא יכולנו לתת לה לאיים על אוליביה.‬
‫כמנהיגה, את צריכה להגן על הארגון שלך.‬
‫גם כשאחד מאנשיי פועל על דעת עצמו?‬
‫קדימה, תשעי אותי אם זה מה שאת רוצה.‬‫ אבל,‬ ‫אני לא יודעת מי מאיתנו תהיה פה עוד זמן רב.‬
‫מה את מנסה לומר?‬
‫עוד תראי.‬
‫עו‬‫רך דין ‬‫קלייר ברטן.‬
‫השאירו הודעה ואחזור אליכם.‬
‫קלייר, זאת אודרה.‬
‫תקשיבי,‬
‫לא רציתי להטריד אותך עם זה,‬‫ אבל עליי לדעת‬ ‫מי סיפר לך‬‫ ‬‫על חופשת המחלה של לטיסיה.‬
‫כולם חושבים שאני עשיתי זאת,‬
‫והעניינים מסתבכים.‬
‫תחזר‬‫י אליי‬‫, בבקשה.‬